Numele meu este Uhtred, fiul lui Uhtred.
M-am născut saxon,
dar am fost răpit și crescut de danezi.
Acum sunt legat de regele Alfred
și legat prin căsătorie de Wessex.
Am o soție creștină, pe care o îndrăgesc ...
... și un copil pe care nu l-am văzut niciodată.
Am pământ împovărat de datorii ...
Este o sumă substanțială, Lord.
Alfred putea să șteargă datoria, dar a ales să n-o facă.
... și un slujitor viclean în care n-am încredere.
Deși îmi lipsesc metodele daneze
și foamea lor de viață și de luptă ...
Niciodată să nu-l contrazici pe Ubba și niciodată să nu te lupți cu el.
... soarta mi-a chinuit inima saxonă cu un motiv.
Ubba și armata lui s-au întors din Irlanda.
- Unde e flota mea ? - Au plecat din Lundene de câteva zile
și sunt aproape, Lord.
Destinul este totul.
ULTIMUL REGAT Sezonul 1, Episodul 5
Lord ! Lord ! Când vei avea nevoie de ajutor ?
Mildrith !
- Odda ? - Mildrith, Slavă Domnului.
- Ce faci aici ? - Trebuie să vii cu mine.
Pacea s-a încheiat. Suntem sub asediu.
- De când ? - Ia repede ce ai nevoie.
Danezii vor ajunge aici imediat.
Nu pot merge cu tine.
Ba da, poți. Trebuie.
- Dacă nu mai e pace, ce e cu Uhtred ? - Mildrith,
danezii au rupt armistițiul.
Am ucis toți ostaticii, iar ei au făcut la fel.
Dacă Uhtred a supraviețuit, înseamnă că este un trădător.
- Un danez. - Nu.
Oricum ar fi, nu mai ești în siguranță aici.
Trebuie să vii cu mine.
Mildrith, te implor, de dragul copilului tău.
Nu-ți fă griji pentru noi, Lady !
Luăm animalele și ne ducem pe dealuri !
Pleacă din locul ăsta !
Orice e de valoare, va fi îngropat !
N-o târâi, prostule. O s-o rupi în două.
Află ce conține.
Cât vrei pentru cal ?
Nu e de vânzare.
Îți dau dublu cât face.
În argint.
- A fost adus cineva în viață ? - Nu pe plaja mea.
Domnul a luat sute de bastarzi.
Deși se spune că alte câteva sute au debarcat în siguranță,
mai sus, pe țărm.
Prieteni de-ai tăi ?
Ar trebui să-ți duci familia la adăpost.
Ertwit.
Are ochii tăi ... categoric.
Micul Ertwit. Micul Ertwit.
Să sperăm că nu moștenește și constituția mea.
Au sosit.
- Odda ? Wulfhere ? - Lord.
Vremuri dificile, cu care ne vom confrunta.
Nu se odihnesc niciodată.
Mărșăluim toți, Lord,
- sau suntem divizați ? - Suntem divizați.
Amândoi veți călări spre Severn, să-l confruntați pe Ubba.
Eu voi merge spre Sud să-l confrunt pe Guthrum.
N-ar trebui să mergem toți spre Severn, Lord ?
Dacă prima bătălie este câștigată,
danezilor s-ar putea să nu le pese.
Wulfhere, chiar și victorioși, nu putem fi siguri
de numărul supraviețuitorilor.
Câteva dintre corăbiile lui Guthrum, au ajuns la țărm,
și nu-l pot lăsa pur și simplu să intre în Wessex.
Trebuie confruntat.
Odda, dacă vreunul dintre ei are noroc și îi învinge repede,
- vom mărșălui în ajutorul celuilalt. - Da, Lord. Desigur.
Pregătiți-vă.
Doamne, fată. Ești numai bună de însămânțat.
Numai bună de însămânțat.
Mai bună decât orzul.
Doamne, fato ! Ești mai bună ca orzul !
Da !
- Da ! Mai bună decât orzul ! - Lord !
Lord ! Iertare, Lord.
Nu s-a mai întâmplat așa ceva. Îți jur că nu se va mai întâmpla.
- A fost ideea ei. - Nu-i adevărat.
- Unde e soția mea ? - N-a fost ideea mea ...
- Unde sunt soția și copilul meu ? - Lord, așteaptă. Așteaptă, Lord !
E cu Lord Odda, juniorul.
- Odda ? - Da, Lord.
El ți-a luat doamna și copilul.
A mers de bunăvoie, Lord, să protejeze copilul.
- Fiul meu ? - Da, Lord. Ai un fiu.
Chipeș omulețul. Seamănă cu tatăl lui.
Ar trebui să-ți tai boașele pentru c-ai pângărit-o.
- Da ... nu, Lord, te rog. - Nu-mi pasă de tine, de soția ta,
de copiii tăi sau de curvă ta.
Lord, m-a obligat s-o fac promițându-mi o monedă.
A fost o promisiune falsă, Lord. N-am nicio monedă.
Am nevoie de un cal odihnit, mâncare și băutură.
Da, Lord. Calul tău s-a întors.
E în grajd.
Casa mea nu este și casa ta.
- Nu, Lord. Iertare, Lord. - Pământul meu nu e al tău.
Dacă mă mai iei de prost o dată, te voi ucide.
Da, Lord.
O să-mi facă plăcere.
Vă cred pe cuvânt.
Lasă-mă singur.
Suntem mai numeroși, așa simt.
Suntem mai numeroși,
dacă pui la socoteală fermierii și femeile, Lord.
- Te temi de ei, Leofric ? - Eu nu, deși unii se tem.
Nu e vorba de teamă. E vorba de strategie.
Dominăm dealul. Trebuie să vină la noi.
Dacă se hotărăsc să aștepte, Lord ?
- De ce-ar face-o ? - Pentru că suntem izolați pe deal.
- Proviziile se împuținează. - Ei nu știu asta !
Rămânem în așteptare, ne menținem poziția.
Cu puțin noroc, Alfred îl va dovedi pe Guthrum
și va veni cu întăriri.
Pentru moment, stăm liniștiți.
Lord.
Se adună și ne urmăresc.
Or fi ei pe deal, dar eu nu vreau să mai aștept.
Deci ... când pot să atac ?
O să citesc runele.
Storri, vreau un răspuns clar.
O să-ți dau unul.
Am răspunsul tău, Lord.
Privește.
Aici suntem noi, la baza dealului.
Ei sunt deasupra.
Dar ăsta nu-i un avantaj.
Asta este o pană din tabăra lor.
Uscată și decolorată.
Apa curge la vale, nu invers.
Ți s-a îndeplinit dorința, Lord.
Un atac timpuriu este bun.
Sunt slăbiți.
Se vor preda sau vor muri.
Apoi vom intra în inima Wessex-ului.
Zid de scuturi !
Înaintați !
Unu ! Doi !
- Vin călăreți ! - Stop !
Du-te și cheamă-l pe Lord Odda.
Seniorul !
E Uhtred.
- Cum de-a supraviețuit ? - Îl vom întreba.
Conte Uhtred.
Ne temeam că ai fost ucis.
Nu ești un miracol sau ceva mai puțin evlavios.
- Unde e ? - Ce ? Ce ?
Unde sunt soția și copilul meu ?
- E în siguranță ! - Ai adus-o aici ?
- E în siguranță, n-ai auzit ? - E în siguranță.
- Am luat-o la adăpost și atât. - Mildrith este cu soția mea
pe pământul meu, în casa mea,
unde a trăit fericită cândva !
Lasă pumnalul deoparte !
Jură-mi că nu ți-ai pus mâinile pe ea.
- N-aș face așa ceva. - Jură !
Lord ?
I-ați imediat sabia de lângă Lordul meu.
Nătângule !
Ai cuvântul meu că nici Mildrith și nici fiul tău n-au fost vătămați.
Îți jur. Fă cum ți-am spus.
- Trădare, dar la ce ne așteptăm ? - Destul cu luptele și cu controversele !
Împrăștierea ! Acum !
Soția ta rămâne tot fina mea.
Ar trebui să-i mulțumești fiului meu, nu să-l ameninți.
Vino la mine când vei avea mintea limpede,
și explică-mi de ce mai respiri încă și ești prost !
Te-ai întors din morți neschimbat.
Trebuia doar să descaleci
și să întrebi, "ai văzut-o pe soția mea ?"
Ar fi fost o alegere mai bună, da.
Dar atunci juniorul Odda n-ar mai fi făcut pe el.
- Ai văzut-o ? E bine ? - Da, e bine.
Pruncul, însă ...
- E bolnav ? - E urât.
- La fel că taică-său. - Mai rău.
- Cu boașe foarte mici. - La fel că taică-său.
Dacă vrei să-i vezi, nătângule,
pleacă pe unde ai venit.
Vorbesc serios.
Ești blocat pe dealul ăsta. Și aici vom muri.
- Ce spune Odda ? - Odda e cumsecade, dar ca războinic,
e viclean și amenințător ca o oaie.
Avem pământul, panta.
Nu voi ceda acest avantaj.
Dar dacă hrana e insuficientă, Lord,
- cât mai putem aștepta ? - Vom găsi hrană.
Pentru câte zile mai avem hrană ?
- Două, trei, patru ? - Suficientă cât să ajungă Alfred.
Chiar tu ai spus că furtuna a distrus mare parte din corăbiile lui Guthrum.
- Dar nu pe toate. - Dar suficiente, poate.
- Deci, așteptăm ? - De acord. O vreme.
Îi dăm lui Alfred cât mai mult timp.
Le voi oferi negocieri.
În timpul negocierilor,
vom trimite echipe la vânătoare. Mai multe.
Alfred o să vină.
Voi merge cu negocierile la Ubba.
Nu ai fost invitat.
E dreptul meu.
Dacă ceilalți ostatici au fost uciși,
- el cum a supraviețuit ? - A fost răpit de mic de danezi,
și a supraviețuit.
Am face bine să-l urmăm.
Să-l urmăm ?
Sau să ascultăm ce are de spus, asta voiam să spun.
Lord Ubba.
Ți-l prezint pe Lord Odda din Wessex.
Se pare că nu există întâlnire la care să nu participi.
- Sunteți mai mulți ? - Lordul Ubba
este cel mai de încredere general al lui Alfred.
Mă doare-n cot cine e.
Trebuie doar să se predea.
Nu va fi nicio predare.
- Ce va fi ? - Nu va fi nicio predare.
Deși, te invit să te întorci la corăbiile tale.
Poate că Guthrum a rupt armistițiul,
dar nu e nevoie ca Ubba să facă la fel.
Nu ne întoarcem la corăbii.
Iar eu nu voi pleca de pe deal.
- Nu ai nicio treabă în Wessex. - Treaba mea e să te ucid.
Poți încerca.
Flota lui Guthrum s-a dus.
Njord a ieșit din adâncuri
și a tras flota lui Guthrum pe fundul mării.
Minți.
Am văzut flota murind cu tot cu oameni.
- Storri, ce spui ? - Lord, nu văd pentru Guthrum.
Văd pentru tine.
Storri a avut o creangă înfiptă în fund.
- Nici asta n-a prevăzut. - Nu, e o minciună.
Toate sunt minciuni. Privește-i ochii.
Urmează să mori tu, Ubba.
- Știu asta. Am citit runele. - E o minciună sfruntată !
Earl Ragnar Neînfricatul, este cu zeii,
iar zeii sunt mânioși pe tine.
Moartea lui a rămas nepedepsită.
Răzbunarea lui Earl Ragnar nu este treaba mea !
E treaba fiului lui.
- Urmează să mori tu, Ubba. - Atunci, luptă-te cu mine !
Vei vedea cine urmează să moară.
- Luptă-te cu mine ! - Lord, negociem.
Nu vei mai spune nimic.
- Nu va mai spune nimic. - Nu va mai spune. Mai bine așa.
Nu voi mai spune nimic.
Discuția s-a terminat.
Rahat de viezure.
Storri.
Storri !
Și acum ?
- Unde am rămas, în rahat ? - Acum avem timp.
Cum ? Acum vor și mai mult să ne omoare, dacă asta e posibil.
Ar trebui să atacăm.
Oamenii mei sunt buni.
Deși jumătate dintre ei sunt înarmați doar cu cârlige, sunt aici.
Cârligele pot ucide.
- Cât de bine îl cunoști pe Ubba ? - De când aveam 11 ani.
E cel mai mare luptător pe care l-am văzut.
Dar este precaut.
Îi ascultă întotdeauna pe zei.
L-am ațâțat doar ca să-l fac să se îndoiască.
Îi va lua ceva timp să se lămurească.
Ți-ai câștigat timpul,
dar îți spun din nou că ar trebui să atacăm.
Dacă atacăm, vom fi flancați.
Oamenii mei vor muri ... toți.
Îi cunosc pe fiecare.
Sper ca dealul și Alfred să-i salveze ... să ne salveze.
Dacă am putea noi să-i flancăm pe danezi ?
- Cum ? - Le dăm foc la corăbii.
Chiar dacă sunt 3 sau 4, vor fugi să stingă focul.
- Atunci, atacăm. - Vor fi dezorganizați.
Fără zid de scuturi.
Am putea să-i ucidem, înainte să știe că suntem acolo.
- Cine va pune focul ? - Eu.
Singur.
Dar vreau cuvântul tău că vom ataca
imediat ce focul va cuprinde tot locul.
Ai cuvântul meu.
Dacă reușim, Lord, vei salva Wessex-ul.
Dacă reușește să dea foc la corăbii,
va provoca, fără îndoială, panică printre danezi.
Ăsta-i scopul.
Cât de bine vom folosi panica ?
Este posibil ca atacul să fie un succes ?
N-ar fi mai bine să scăpăm de pe dealul ăsta ?
Ne-am putea întoarce în Winchester, fără să pierdem vreun om.
În afară de Uhtred.
Tată.
Dacă ceea ce spune Uhtred despre furtună este adevărat,
iar flota lui Guthrum este complet distrusă,
ne-am putea uni forțele cu Alfred.
Ne-am putea întâlni cu el pe drum.
Apoi putem merge cu toții împotriva lui Ubba.
Ca strategie, are logică.
I-am dat cuvântul meu.
Dacă va muri,
îl poți numi erou.
Ceilalți sunt aici.
Trebuie să hotărâm ce le vei spune.
V-am chemat să va spun să vă pregătiți oamenii,
toți oamenii, pe toată lumea.
Plecăm în curând.
- Plecăm, Lord ? - Contele Uhtred s-a oferit voluntar
să-i distragă pe danezi.
Va depune toate eforturile să le ardă corăbiile.
- A plecat ? - Da.
- Singur ? - Da.
Dacă distragerea îi reușește, vom pleca.
- În ce direcție, Lord ? - Pregătiți oamenii. Nu spuneți nimic.
Lord Odda, cu respect,
- nu ne-ai spus nimic. - V-am spus să vă pregătiți oamenii.
- Pentru luptă ? - Pregătiți-vă oamenii.
- Mergeți. - Pregătiți-vă.
Nu văd nimic pe râu.
- În curând se va lumina. - Nu poți să taci ?
Prea bine.
Corăbii în flăcări !
- Ce se întâmplă ? - Aduceți găleți și butoaie !
Lord Odda, suntem pregătiți. Dar ce vom face ?
A reușit.
Priviți ! A dat foc la corăbii.
Atacăm !
Lord ? Lord, ești treaz ?
- Lord ? - Ce vrei ?
Ard corăbiile !
- El a fost. Știu. - Da.
I-ai văzut murind pe deal.
- N-ai văzut și focul ? - Ți-am spus.
Văd doar ce-mi îngăduie runele.
- Câte corăbii au ars ? - Nu știu. Multe.
Plănuiesc ceva. Cu siguranță.
Lord ?
Acolo.
El e.
Tu ! Uhtred Ragnarson !
Tu !
Ți-e frică de mine ?
Unu la unu !
Trasez eu careul !
O să te lupți cu mine ?!
Ești fiul lui Ragnar Neînfricatul ?
Sau ești un laș ?!
O să mă lupt cu tine, Ubba, dacă asta dorești,
dar vei muri.
Adu-i un scut.
Ești pe jumătate gol, Lord. Ai putea să răcești.
Nu va dura mult.
Tu ai pus ... focul ?
Trebuie să fi fost zeii.
Sunt mâniați pe tine.
Până la sânge sau până la moarte ?
Ridică-te. Ridică-te !
Saxonule !
Du-te-n Valhalla, Lord.
Zid de scuturi !
Ucideți-i pe bastarzi !
Legați-i strâns.
Dacă se opune vreunul, aruncați-l în râu !
Bagă asta în stomac, nătângule.
Dumnezeu știe c-o meriți.
Lordul Odda e rănit.
Grav.
- S-a ținut de cuvânt. - Așa este.
E un om bun.
Un consilier bun.
Vreau ca Ubba să fie îngropat cu toporișca lui.
Toporișca lui a dispărut.
- Tânărul Odda îl vrea bucăți. - Nu se poate așa ceva.
- Ar fi făcut la fel dacă ... - E Ubba ...
Pentru danezi e ca un rege.
O să mă ocup să fie îngropat.
Tu ... ai o sarcină de îndeplinit.
Du-te direct la Alfred, și îngenunchează la picioarele lui
și spune-i bastardului că ai salvat Wessex-ul.
Nu, mă duc la Mildrith.
Dacă nu te duci, alți nemernici se vor duce.
Va există o recompensă.
Oamenii au văzut. Ei știu ce-am făcut.
Lasă-i pe ei să-i spună lui Alfred.
Trebuie să-mi văd fiul.
Ești o baligă.
Lord.
Vreau să-ți mulțumesc că nu m-ai abandonat.
Știu că asta ar fi fost o alegere ...
o alegere rezonabilă.
Mă duc acum la reședința ta s-o văd pe Mildrith și pe fiul meu.
Astăzi l-ai servit bine pe Alfred.
Mulțumesc, Lord.
Cine-i acolo ?
Iartă-mă.
Ești prea frumoasă să te deranjez.
Poți să mă deranjezi ... imediat.
Uhtred, fiu al lui Uhtred.
Care este fiul altui Uhtred și al altuia.
Are un regat de moștenit.
O să mă asigur că așa va fi.
Mâine sau poimâine, mergem acasă
apoi spre Winchester.
Toți trei. Da.
Mă voi duce la Alfred, iar el va cădea la picioarele mele.
- Va cădea ? - Va cădea.
Ce e ?
Măcar ne va scăpa de datorie.
Și va construi o sală mare și va ține un festin.
Mi-ar plăcea.
Mi-ar plăcea ca Uhtred să fie botezat în Winchester.
Părintele Beocca ar putea realiza ceremonia.
Ar fi mulțumit.
Uhtred, asta-mi doresc.
Dumnezeu e bun, Uhtred.
Te-a ținut în siguranță.
Te-a adus înapoi acasă la mine.
Sabia mea m-a ținut în siguranță.
N-au plecat încă la război.
Asta-i bine.
Am să-i vorbesc.
Alfred trebuie să audă un mesaj clar.
- Cum e starea în tabără ? - Bună, Lord.
Oamenii sunt bine.
- Se tem ? - Nu mai mult ca de obicei.
Îmi fac griji că nu-i inspir,
că nu mă văd ca pe un luptător.
Lord ...
Lord, e Odda.
Ce-i asta ?
Tinere Odda.
- Ai vești. Unde-i tatăl tău ? - A fost rănit în luptă.
O mare luptă la Cynuit, Lord.
Dar am un cadou pentru tine.
Ubba e mort.
Armata lui e înfrântă.
- E adevărat ? - Da, Lord, în urmă cu două zile.
Slavă Domnului. Slavă Lui.
Atunci, Wessex-ul este salvat.
Pentru o vreme.
Guthrum nu va avea de ales acum decât să facă pace.
În timp ce tatăl tău se recuperează, tu îi vei ține locul.
Pământurile lui vor fi ale tale și restul.
Wessex este salvat.
Toată lumea merge la palat.
O sărbătoare.
Asta trebuie să fie. O sărbătoare a rugăciunilor.
Cred că tu ai făcut asta.
Marea Sală este acum plină !
Nu mai este loc !
Regele va mulțumește că ați venit,
- dar trebuie să vă rugați afară. - Părinte Beocca !
- Palatul este plin ! - Părinte Beocca !
va fi mâncare și băutură
- pentru toți ... - Părinte !
Uhtred ?
- Chiar ești în fața mea ? - Da, împreună cu pruncul meu.
- Slavă Domnului, ești în viață. - Sigur că sunt.
- De ce n-aș fi în viață ? - Erai ostatic la Werham.
- Credeam că ești mort. - Nu, Părinte, am fost la Cynuit.
Am luptat la Cynuit.
Nu ți-au spus ?
Mă duc să-l văd pe Alfred.
- Ce este ? - Nimic.
Nimic ce nu poate fi rezolvat cu timpul.
Uhtred !
- Mă duc să-l văd pe Alfred. - Nu, Uhtred, Alfred se roagă !
Uhtred, te rog !
Uhtred !
Uhtred, sabia !
Iartă-mă, dar mi s-a spus că m-ai crezut mort ?
Uhtred, nu e momentul potrivit.
Părintele Beocca m-a crezut mort,
și totuși, cu câteva zile în urmă, eram la Cynuit cu Lordul Odda.
Eu și Lordul Odda am pus la cale planul de luptă.
- Nu ți-a spus băiatul ? - Uhtred, oprește-te.
Poate ai vrea să vorbești acum.
Odda, nu spune nimic.
Poate ai vrea să povestești cum a murit Ubba.
Lord, aș vrea să invit consilierii
să ni se alăture în laude și rugăciuni.
Laude ? Pentru ce ?
Pentru victorie ? Pentru moartea păgânului ?
- Cine credeți că l-a ucis pe păgân ? - Nu te pot salva.
Eu m-am luptat cu Ubba, unu la unu și l-am ucis !
Toporișca lui împotriva săbiei mele !
Sabia asta !
- Vrea să nege cineva de aici ? - Rămâneți pe loc.
Toată lumea să rămână pe loc și în liniște.
Am auzit destule.
Ai spus destule. Nu ești cuviincios.
Acum, bagă-ți sabia în teacă,
- și amintește-ți de locul tău. - Lord, ce îți spun ...
Mi-ai întrerupt rugăciunea.
Ai întrerupt rugăciunea lui Christos,
și ai adus arme într-un loc sfânt.
- Lord, îți spun adevărul. - Vei merge direct la curte,
și vei aștepta judecata mea !
Judecată ? Pentru ce ?
- N-am greșit cu nimic. - Taci acum !
Vom ...
Vom continua cu un moment de tăcere
care ne va ajuta să ne regăsim liniștea.
Această întrerupere nu poate rămâne nepedepsită.
Trebuie să moară.
Pacea fie cu tine, draga mea.
De ce nu ești capabil să judeci
- să arăți răbdare ? - Mă aștept doar la dreptate.
- Li se arată celor cu credință. - Nu e momentul să vorbim de asta.
Exact acum este momentul.
Acum este nevoie de el.
Nu am timp.
Ești plin de mânie.
Există un spirit rău în tine care trebuie alungat.
Ar trebui să privești spre Dumnezeu.
Mă voi ruga pentru tine.
- Ai nevoie de umilință. - Am nevoie de dreptate, femeie !
- Ești treaz ? - Cu greu.
Trebuie să te ploconești.
- Iarăși ? - Vino cu mine.
N-am făcut decât să mă ascund de mănăstire.
Consilier Wulfhere.
Cred că îl cunoști pe ticălosul ăsta.
Ne-am întâlnit.
Regele m-a trimis să te pedepsesc împreună cu Aethelwold.
Soția lui își dorește să vă scot mațele prin fund.
Aelswith este mereu inventiv.
Lady, veți merge la Aelswith pentru alinare.
Vă așteaptă în capelă.
Știi care este pedeapsa
- fiindcă ai scos sabia la rege ? - O amendă.
- Plătită Bisericii, fără îndoială. - Moartea.
Dar Alfred se simte îngăduitor.
Nu vei atârna în ștreang ... nu azi.
Vrea să-l asiguri că vei păstra liniștea.
- Ce liniște ? - Liniștea lui, prostule.
Îl doare fix undeva că l-ai ucis pe Ubba.
Contează doar că tânărul Odda și-a asumat meritul.
Dacă tatăl lui moare din cauza rănilor,
Odda va deveni unul dintre cei mai bogați oameni din Wessex,
iar oamenii îi vor lăuda curajul.
Curajul meu.
Nici să nu te gândești.
Soarele strălucește acum spre tânărul găozar Odda,
și e orbitor.
M-ai înțeles ?
Bun.
Trebuie să faci penitență.
- Ce să fac ? - Plocoane.
Vei fi îmbrăcat ca o fată,
vei îngenunchea și vei fi umilit.
Nu mă ploconesc.
Atunci, dorința lui Aelswith se va îndeplini,
și-ți voi scoate mațele pe fund.
Ce alegi ?
În genunchi.
Acum vă veți târî până la palat,
unde veți pupa crucea
și veți sta cu fața pe pământ.
- Și pe urmă ? - Dumnezeu și regele vă vor ierta.
Mergeți.
Mergeți !
Dau eu tonul.
Dar îmi rămâi dator.
Ce ?
Doamne, sunt un păcătos !
Nu te uita la mine !
Sunt un păcătos, Doamne,
cel mai mare păcătos pe care l-ai văzut !
Am cunoscut femeile, Doamne,
- multe, multe femei ! - Ticălos norocos.
Femei de toate dimensiunile.
Cu țâțe mari, cu țâțe mici.
Le-am strâns și le-am mozolit pe toate.
Mi-am odihnit capul
pe sânii frumoaselor, dar vicioaselor femei, Doamne.
Iartă-mă !
Am pierdut șirul numărului de femei pe care le-am avut,
dar știu că este exact jumătate dintre numărul țâțelor mângâiate.
Doamne, iubesc țâțele !
Trimite-mi un înger, Doamne !
Ca să-l călărești ?
Un înger fără țâțe ca să mă îndrume !
Fără servitoare în dormitor, Doamne.
Te rog.
Te implor.
Trebuie să te întinzi să pupi crucea.
Pupă-mă-n fund.
Și tu și Dumnezeul tău.
Uhtred.
- Uhtred, oprește-te ! - Plecăm de-aici.
Nu putem.
Plecăm. Adună-ți lucrurile.
În curând se va întuneca, și va urma botezul.
Este important.
Fiul meu nu va fi botezat.
Niciun preot nu-i va șopti în urechi minciuni și amăgeli
- sau îl va scufunda în apă. - Oprește-te, ești furios !
Va fi păgân, la fel ca tatăl lui !
- De ce spui asta ? - Vom rămâne peste noapte, dar atât.
Vin să te iau dimineață.
- Unde pleci ? - La băut și la curve.
Iubesc țâțele !
Și apreciem scopul lor.
Țâțele mici, țâțele flexibile,
obraznicele, dornicele, încântătoarele țâțe.
Țâțele moi, învăluitoare,
țâțele care te fac să te simți ca acasă.
Ce-ți fac genunchii ?
Nu-mi vine să râd de asta.
Nu există nicio dreptate aici. Există doar Biserica.
Știai asta.
Am auzit că acum ești omul tânărului Odda.
M-au trecut de la tată la fiu, ca pe o bucată de pământ.
Nu pot rămâne în Wessex.
Ai o soție,
un copil pe care abia așteptai să-l vezi.
Unde te duci ?
Odda se teme că-l vei ucide.
Spune-i că e posibil.
Spune-i în fiecare seară înainte de culcare.
Trebuie să găsesc o comoară,
dar aici, este imposibil.
Danezii ar vedea-o și ar lua-o.
Atunci, asta vom face.
Ne facem danezi și prăduim.
Oamenii te vor urma.
Aceia pe care i-am instruit, și cei care au fost la Cynuit,
toți te vor urma.
- Spui să facem raiduri ? - Găsim comori și le luăm.
- Aici, în Wessex ? - Nu.
Nu te răhățești în curtea ta.
Cornwalum. Le luăm de la britanici.
Nu spune "da". Nu încă. Gândește-te.
Voi face la fel.
De ce să fie Odda recompensat și noi nu ?
Lord.
Bine-ai venit.
Nu te așteptam așa devreme acasă.
- Botezul a decurs bine ? - E un copac bun.
- Ziua bună, lady. - O zi mizerabilă.
- Unde-a căzut copacul ăsta ? - Sus, pe creastă, Lord.
- Pe pământul meu ? - Da, Lord.
Îl duc la moara lui Wigulf, să-l despice.
- Îl cumpără ? - Îl despică, Lord.
Avem nevoie de lemne ... Pentru reparații.
- Își ia plata în lemne. - Dacă avem nevoie de lemne,
- de ce nu le despicăm singuri ? - Wigulf le despică întotdeauna, Lord.
Dacă mă duc la Wigulf, o să-mi spună
cât de mulți copaci a despicat,
iar tu îmi vei arăta lemnele ?
Cât valorează un copac ca ăsta ?
- 8, 9 șilingi ? - Nu sunt sigur, Lord.
- Cât plătește pentru lemnele mele ? - Lord, e doar un copac.
- Cu cât te plătește ? - Lady, vă rog.
Cu cât te plătește pentru lemnul meu ?
- Uhtred, nu ! - Taci !
Uhtred !
Asta a fost dreptate.